Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Moderator: Moderatorgruppen
Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Fritt fram att spåna...
Vad är de mest signifikanta tecknen på narcissistiska personlighetsdrag? Med hänvisning till psykiatriska diagnoser, eller egna upplevelsen.
Upplever du dig själv ha några narcissistiska personlighetsdrag, och/eller upplever du att andra i den omgivning har det?
Hur hanteras det på bästa sätt?
Vad är de mest signifikanta tecknen på narcissistiska personlighetsdrag? Med hänvisning till psykiatriska diagnoser, eller egna upplevelsen.
Upplever du dig själv ha några narcissistiska personlighetsdrag, och/eller upplever du att andra i den omgivning har det?
Hur hanteras det på bästa sätt?
David Holmberg, moderator på filosofiforum
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
rekoj skrev:Fritt fram att spåna...
Vad är de mest signifikanta tecknen på narcissistiska personlighetsdrag? Med hänvisning till psykiatriska diagnoser, eller egna upplevelsen.
Upplever du dig själv ha några narcissistiska personlighetsdrag, och/eller upplever du att andra i den omgivning har det?
Hur hanteras det på bästa sätt?
De flesta i den rikare delen av världen har väl drag av narcissism, och jag tror att dagens teknik med internet och sociala medier har bidragit till det. Om jag får vara lite cynisk och elak har väl alla psykiatriska diagnoser och HBTQi (+ eventuellt A) också bidragit till det.
Alla vill vara särskilda och unika men det är svårt i en tid när alla är särskilda och unika. Kanske bryta av då med att vara helt grå och egenskapslös för att bryta genom bruset...?
Algotezza aka Algotezza
-
- Inlägg: 2354
- Blev medlem: 06 aug 2017 10:22
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
rekoj skrev:Fritt fram att spåna...
Vad är de mest signifikanta tecknen på narcissistiska personlighetsdrag? Med hänvisning till psykiatriska diagnoser, eller egna upplevelsen.
Upplever du dig själv ha några narcissistiska personlighetsdrag, och/eller upplever du att andra i den omgivning har det?
Hur hanteras det på bästa sätt?
Det mest signifikanta är nog den omogna personlighet som narcissisten uppvisar.
Jag har nära erfarenhet och är inte proffs men med åren skönjer man vissa drag som jag tror är gemensamma för alla narcissister.
För mej är narcissisten som ett barn i trotsåldern. Allt ska vara som de vill, de saknar social kompetens och kan inte kompromissa. När de inte får som de vill visar de demonstrativt barnbeteendet "nu är jag jättesned".
Detta ihop med dålig självkänsla skapar en person som lever i en fantasivärld där de är överlägsna. Narcissisten kräver också att bli erkänd som exklusiv och överlägsen trots avsaknad av meriter.
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Jag kan inte komma på någon jag vet som har narcissistisk personlighetsdrag men jag tror att det visar sig allra tydligast socialt i kontakten med det motsatta könet.
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Algotezza skrev:De flesta i den riakre delen av världen har väl drag av narcissism, och jag tror att dagens teknik med internet och sociala medier har bidragit till det.
Kanske är det enklare att klara sig själv, i dagens samhälle, rent fysiskt, på medellång sikt..
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
klorofyll skrev:Jag kan inte komma på någon jag vet som har narcissistisk personlighetsdrag men jag tror att det visar sig allra tydligast socialt i kontakten med det motsatta könet.
Kom igen, det måste du ha! Jag tror att narcissistiska personlighetsdrag är något som finns hos alla, och att det dessutom kan vara något viktigt och hälsosamt för var och en. Men så finns det också stunder då dessa personlighetsdrag kan gå överstyr, och när det sker i extrema fall så skulle man kunna tala om narcissistisk personlighetsstörning.
Men egen erfarenhet av människor jag möter till vardags är att det inte verkar så vanligt med extrema narcissister. Om jag t ex tänker bland ett 50-tal arbetskollegor jag haft, så är det kanske 1 eller 2 som jag misstänker haft sådan "störning". När jag stött på en sån person har jag tänkt att det också är någon som det skulle kunna gå att komma nära, och utveckla god relation med, men att det skulle kräva tid och vara väldigt svårt, sannolikt skulle det inte lyckas överhuvudtaget.
David Holmberg, moderator på filosofiforum
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Om man är född introvert, i vilken grad är man då automatiskt narcissistisk?
Eftersom jag blir helt utmattad av fest eller middagssammanhang efter ett par timmar och har vantrivts under 98% av alla fikapauser jag har varit med om antar jag att jag är introvert(även om jag älskar att tala på tu man hand med människor, gärna länge). Men blir jag därför narcissistisk? Kanske? Jag tror att alla har någon liten stolthet i sig över nåt man råkar ha fallenhet för, och jag tror det kan förstärkas hos en introvert person.
Fast å andra sidan - de som är sant extroverta dvs de som verkligen behöver folk för att ladda batterierna kan jag tycka vara lite Narcissistiska i de sociala situationerna. Visst, ofta är de goda, inkännande lyssnare, men jag tycker att de ibland drar iväg och åtminstone låter väldigt självsäkra och bestämda. Ibland antagligen bara i ett socialt spel som är lite fördolt för en kille som mej, men jag undrar jag.
Kuren mot narcissism är väl antagligen kommunikation med andra människor. Få stöta och blöta - att se att man inte är så jävla fantastisk - och ibland att man är lite bättre än man tror att man är.
Mer konkret kan man nog säga att jag växt upp, och sen arbetat i en miljö där mänsklig förträfflighet rätt mycket påverkas av vilken intelligens man har. IQ't har väl med åren blandats upp med en rejäl skopa EQ. Men att människor borde ha sin bekvämlighet av sin arbetsinsats istället för sitt föräldraval - jag hade väl trott att jag med åren skulle tycka mindre så, men det blir bara så allt mer. Kanske är jag lite Stalinist. Men givet allt det - jag har stött på så många som är både matte och människoduktigare än jag så jag tror jag är hyfsat nere på jorden i alla fall. Kanske.
Men i EN sak är jag i alla fall narcissist - jag tycker bäst om att spela den musik jag gör själv. Och tycker den låter bäst av det jag spelar och sjunger.
Att uttala mig om huruvida andra individer eller grupper är narcissistiska tycker jag är svårt. Visst, vilket budskap du får från dina föräldrar, om du är fantastisk eller jobbig lär väl spela in. Åt nåt håll. Svårt också att säga vart det tar vägen om du föds i en väldigt individualistisk eller kollektivistisk miljö, huruvida det gör dig mer eller mindre narcissistisk. Men internet borde i alla fall få ner dig på jorden, vad du än är fantastisk på hittar du miljotals som är bättre.
Vara "nöjd" är kanske inte så dumt.
Eftersom jag blir helt utmattad av fest eller middagssammanhang efter ett par timmar och har vantrivts under 98% av alla fikapauser jag har varit med om antar jag att jag är introvert(även om jag älskar att tala på tu man hand med människor, gärna länge). Men blir jag därför narcissistisk? Kanske? Jag tror att alla har någon liten stolthet i sig över nåt man råkar ha fallenhet för, och jag tror det kan förstärkas hos en introvert person.
Fast å andra sidan - de som är sant extroverta dvs de som verkligen behöver folk för att ladda batterierna kan jag tycka vara lite Narcissistiska i de sociala situationerna. Visst, ofta är de goda, inkännande lyssnare, men jag tycker att de ibland drar iväg och åtminstone låter väldigt självsäkra och bestämda. Ibland antagligen bara i ett socialt spel som är lite fördolt för en kille som mej, men jag undrar jag.
Kuren mot narcissism är väl antagligen kommunikation med andra människor. Få stöta och blöta - att se att man inte är så jävla fantastisk - och ibland att man är lite bättre än man tror att man är.
Mer konkret kan man nog säga att jag växt upp, och sen arbetat i en miljö där mänsklig förträfflighet rätt mycket påverkas av vilken intelligens man har. IQ't har väl med åren blandats upp med en rejäl skopa EQ. Men att människor borde ha sin bekvämlighet av sin arbetsinsats istället för sitt föräldraval - jag hade väl trott att jag med åren skulle tycka mindre så, men det blir bara så allt mer. Kanske är jag lite Stalinist. Men givet allt det - jag har stött på så många som är både matte och människoduktigare än jag så jag tror jag är hyfsat nere på jorden i alla fall. Kanske.
Men i EN sak är jag i alla fall narcissist - jag tycker bäst om att spela den musik jag gör själv. Och tycker den låter bäst av det jag spelar och sjunger.
Att uttala mig om huruvida andra individer eller grupper är narcissistiska tycker jag är svårt. Visst, vilket budskap du får från dina föräldrar, om du är fantastisk eller jobbig lär väl spela in. Åt nåt håll. Svårt också att säga vart det tar vägen om du föds i en väldigt individualistisk eller kollektivistisk miljö, huruvida det gör dig mer eller mindre narcissistisk. Men internet borde i alla fall få ner dig på jorden, vad du än är fantastisk på hittar du miljotals som är bättre.
Vara "nöjd" är kanske inte så dumt.
Min blogg över mitt filosofiska läsande --> http://ingenfilo.blogspot.com
Zizek - Om kaos, filosofi, kapitalism och globalisering
4 november 2017
Zizek - Om kaos, filosofi, kapitalism och globalisering
4 november 2017
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
rekoj skrev:klorofyll skrev:Jag kan inte komma på någon jag vet som har narcissistisk personlighetsdrag men jag tror att det visar sig allra tydligast socialt i kontakten med det motsatta könet.
Kom igen, det måste du ha! Jag tror att narcissistiska personlighetsdrag är något som finns hos alla, och att det dessutom kan vara något viktigt och hälsosamt för var och en. Men så finns det också stunder då dessa personlighetsdrag kan gå överstyr, och när det sker i extrema fall så skulle man kunna tala om narcissistisk personlighetsstörning.
Men egen erfarenhet av människor jag möter till vardags är att det inte verkar så vanligt med extrema narcissister. Om jag t ex tänker bland ett 50-tal arbetskollegor jag haft, så är det kanske 1 eller 2 som jag misstänker haft sådan "störning". När jag stött på en sån person har jag tänkt att det också är någon som det skulle kunna gå att komma nära, och utveckla god relation med, men att det skulle kräva tid och vara väldigt svårt, sannolikt skulle det inte lyckas överhuvudtaget.
Ok jag kan komma på ett karaktärsdrag som de har gemensamt, utöver aversionen mot motsatta könet, och det är hemlighetsfullheten. När jag tänker efter så ploppar de upp överallt. De älskar att befinna sig i konfliktfyllda hierarkier.
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Anders skrev:Om man är född introvert, i vilken grad är man då automatiskt narcissistisk?
Eftersom jag blir helt utmattad av fest eller middagssammanhang efter ett par timmar och har vantrivts under 98% av alla fikapauser jag har varit med om antar jag att jag är introvert(även om jag älskar att tala på tu man hand med människor, gärna länge). Men blir jag därför narcissistisk? Kanske? Jag tror att alla har någon liten stolthet i sig över nåt man råkar ha fallenhet för, och jag tror det kan förstärkas hos en introvert person.
Fast å andra sidan - de som är sant extroverta dvs de som verkligen behöver folk för att ladda batterierna kan jag tycka vara lite Narcissistiska i de sociala situationerna. Visst, ofta är de goda, inkännande lyssnare, men jag tycker att de ibland drar iväg och åtminstone låter väldigt självsäkra och bestämda. Ibland antagligen bara i ett socialt spel som är lite fördolt för en kille som mej, men jag undrar jag.
Narcissism tror jag inte är bundet till vare sig introversion eller extraversion. Men kan då tänka mig att narcissismen kan yttra sig på olika sätt beroende på om personen är mer introvert eller extravert. Den introverta narcissisten må vara mer självgod och egocentrisk, medan den extraverta narcissisten må bry sig mer om andras uppmärksamhet och bekräftelse, om än alla drag finns hos båda i viss bemärkelse.
Anders skrev:Kuren mot narcissism är väl antagligen kommunikation med andra människor. Få stöta och blöta - att se att man inte är så jävla fantastisk - och ibland att man är lite bättre än man tror att man är.
Grejen är väl dock att kommunikation brukar gå och vridas och vinklas på olika sätt, att det med olika tekniker går att undvika ens svaga punkter. En egosköld kan vara väldigt svår att penetrera.
Ett av "botemedlen" mot min egen narcissism har varit skönlitteraturen. Att jag kunde läsa andra författare och bli imponerad över deras kunskap och insiktsfullhet, och att jag inte varit helt ensam om att tänka vissa tankar, att det även finns andra som fattat vad jag fattat. Ett annat botemedel - kärlek. Att upptäcka en annans perspektiv, och att förlora sig själv. Min tilltro till andra har fått mig själv att känna mig mindre viktig.
Annars är det nog en bred uppfattning att narcissism är något som inte går att bota. Det är nog uppfattning om flera psykiatriska diagnoser. Läste t ex i Daniel Kahnemans bok "Thinking, Fast and Slow" ett exempel på en psykiatrisk patient med psykopatiska drag, där det beskrevs som en "klinisk visdom" och "sunt råd" att säga om denna: “Do not even think of taking on this patient! Throw him out of the office! He is most likely a psychopath and you will not be able to help him.”
- Jag menar att denna typ av inställning är problematisk. Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna. Det må vara extremt svårt att ta sig an vissa patienter, och det finns en överhängande risk att ens försök bara kommer göra mer skada än nytta, men omöjligt är det inte att det faktiskt kan leda till nåt bättre.
David Holmberg, moderator på filosofiforum
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
rekoj skrev:Annars är det nog en bred uppfattning att narcissism är något som inte går att bota. Det är nog uppfattning om flera psykiatriska diagnoser. Läste t ex i Daniel Kahnemans bok "Thinking, Fast and Slow" ett exempel på en psykiatrisk patient med psykopatiska drag, där det beskrevs som en "klinisk visdom" och "sunt råd" att säga om denna: “Do not even think of taking on this patient! Throw him out of the office! He is most likely a psychopath and you will not be able to help him.”
- Jag menar att denna typ av inställning är problematisk. Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna. Det må vara extremt svårt att ta sig an vissa patienter, och det finns en överhängande risk att ens försök bara kommer göra mer skada än nytta, men omöjligt är det inte att det faktiskt kan leda till nåt bättre.
Och nog är väl "Narcissist" en större grupp än de som är psykopater? Jag tror nog de flesta har någon liten narcissist i sig, och att, om denna blir besvärlig, att den går att prata med.
Min blogg över mitt filosofiska läsande --> http://ingenfilo.blogspot.com
Zizek - Om kaos, filosofi, kapitalism och globalisering
4 november 2017
Zizek - Om kaos, filosofi, kapitalism och globalisering
4 november 2017
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
rekoj skrev: Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna.
Det handlar väl inte så mycket om att bli förlåtna och att det finns hopp för alla eller rättare sagt det hoppfulla ligger i att vi kan förtändras och utvecklas av våra erfarenheter. Gör livet oss vettigare behövs ingen förlåtelse från omgivningen.
Algotezza aka Algotezza
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Anders skrev:rekoj skrev:Annars är det nog en bred uppfattning att narcissism är något som inte går att bota. Det är nog uppfattning om flera psykiatriska diagnoser. Läste t ex i Daniel Kahnemans bok "Thinking, Fast and Slow" ett exempel på en psykiatrisk patient med psykopatiska drag, där det beskrevs som en "klinisk visdom" och "sunt råd" att säga om denna: “Do not even think of taking on this patient! Throw him out of the office! He is most likely a psychopath and you will not be able to help him.”
- Jag menar att denna typ av inställning är problematisk. Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna. Det må vara extremt svårt att ta sig an vissa patienter, och det finns en överhängande risk att ens försök bara kommer göra mer skada än nytta, men omöjligt är det inte att det faktiskt kan leda till nåt bättre.
Och nog är väl "Narcissist" en större grupp än de som är psykopater? Jag tror nog de flesta har någon liten narcissist i sig, och att, om denna blir besvärlig, att den går att prata med.
Anders, du har för hög förväntan på folk... (angående narcissism). När du menar att psykopater inte går att föra ett samtal med, känns det tryggt? Jag bara gissar att samtalet med psykopaten fungerar utmärkt, tills du avslutar det...
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Det är farligt att tänka att det är "grundläggande fel, på vissa människor", många gånger under historiens lopp har just sådana människor avrättats... Det är den bistra sanningen.
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Anders skrev:rekoj skrev:Annars är det nog en bred uppfattning att narcissism är något som inte går att bota. Det är nog uppfattning om flera psykiatriska diagnoser. Läste t ex i Daniel Kahnemans bok "Thinking, Fast and Slow" ett exempel på en psykiatrisk patient med psykopatiska drag, där det beskrevs som en "klinisk visdom" och "sunt råd" att säga om denna: “Do not even think of taking on this patient! Throw him out of the office! He is most likely a psychopath and you will not be able to help him.”
- Jag menar att denna typ av inställning är problematisk. Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna. Det må vara extremt svårt att ta sig an vissa patienter, och det finns en överhängande risk att ens försök bara kommer göra mer skada än nytta, men omöjligt är det inte att det faktiskt kan leda till nåt bättre.
Och nog är väl "Narcissist" en större grupp än de som är psykopater? Jag tror nog de flesta har någon liten narcissist i sig, och att, om denna blir besvärlig, att den går att prata med.
Jag syftade till personer som skulle passa in enligt kriterierna för diagnosen "Narcissistisk personlighetsstörning", och det är nog inte så stor andel. Just Psykopati är ingen psykiatrisk diagnos, men kommer ihåg att när jag hade en placering på rättspsyk att psykiatrikern där sa att det som till vardags kallas Psykopati kan ses som en kombination av Narcissistisk personlighetsstörning och Antisocial personlighetsstörning. Så enligt detta finns en koppling mellan narcissism och psykopati,, om än det inte är så att alla narcissister är psykopater,, men det var inte det jag menade i mitt meddelande heller.
David Holmberg, moderator på filosofiforum
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Re: Tankar och känslor kring narcissistiska personlighetsdrag
Algotezza skrev:rekoj skrev: Det finns hopp för alla, och alla kan bli förlåtna.
Det handlar väl inte så mycket om att bli förlåtna och att det finns hopp för alla eller rättare sagt det hoppfulla ligger i att vi kan förtändras och utvecklas av våra erfarenheter. Gör livet oss vettigare behövs ingen förlåtelse från omgivningen.
Må hända att jag sprang iväg en del i associationerna i det jag skrev, det händer ibland...Men jag tror inte att det hör till ovanligheten att narcissistiska personer begår handlingar som orsakar lidande för andra. Att då ta steget, erkänna att man begått ett misstag, eller bara öppet och ärligt visa osäkerhet, visa svaghet, kan vara väldigt svårt - och då gör inte saken det enklare om den andra personen på förhand bestämt sig för att man inte går att lita på och inte kan bli förlåten.
David Holmberg, moderator på filosofiforum
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Filosofiblogg (på engelska): http://recollectingphilosophy.wordpress.com/
Återgå till "Tankar och känslor"
Vilka är online
Användare som besöker denna kategori: 10 och 0 gäster